Gabby! Vakna!
Känner du det? Hur nära du är?
Känn, så levande ditt hjärta är.
Har du undrat hur mycket ett människohjärta tål?
Mamma?
Kom igen, vad gör du? Ge hit, lägg av.
Vi vet mer om Nightstalker.
Beklagar förlusten.
De har honom.
Det blev biljakt. Skottlossning.
- Huset, då? - Avspärrat. Det är ju en brottsplats.
- Gick du in? - Nej, alltså...
Jag smög in på tomten, men huset var låst och förbommat.
Vi måste få veta hur det är med vår maskin.
Den står kvar, polisen lär inte fatta vad det är.
Vi måste tillbaka.
Va? Nej, nej... Polisen kör förbi där varje kväll, det går inte.
Vi måste få igång maskinen!
- Din fru och dotter dog ju där. - Och just därför måste vi tillbaka!
Vi byggde ju en maskin för att fånga spöken.
Är det nånsin läge att använda den, så är det nu!
Deras andar ska inte behöva stanna där inne!
- Han ringde mig också. - Är du på väg dit nu?
Vi har kört i en timme. Hur mår han?
Det har nog inte sjunkit in än.
Han hanterar det bäst han kan.
Det är därför jag kommer.
- Okej, vi ses snart. - Ses snart.
Vi bör vara framme till kvällen.
Jag är bara glad att jag får komma med.
Jag vet att du varit upptagen, men jag kan nog hjälpa till.
Visst.
Se bara till att ge Henry utrymme. Bara observera.
- Allt är i nuläget rätt känsligt. - Du, jag kan vara medkännande också.
- Hallå. - Neal...
- Hur är det? - Bra.
Bra att du är här.
- Har du träffat Henry än? - Inte sen jag ringde.
Henry hanterar det på sitt sätt.
Och vem är det här?
Neal-det här är Devon. Devon: Neal.
- Åhå, Devon. Jag har hört mycket om dig. - Hej.
- Här är min flickvän Amy. - Kul att äntligen få träffas.
Jag har kollat där inne, det är grönt. Vem är det?
Min flickvän Amy. Reportern jag träffade, du vet?
Vi kan inte dra igång nåt slags mediacirkus här.
- Det här är farliga saker. - Jag är frilans och är här privat.
Hon kan väl skriva om oss?
Lyckas vi behöver vi ju en objektiv rapport om det.
Du har ju själv sagt att vi kan förändra världen.
Jag har gärna med nån som kan berätta om mitt arbete i lekmannatermer.
Liv kommer att förändras.
Okej.
Men ingenting om Martha eller Gabby. Fokusera på uppgiften här.
- Henry? Du minns väl Devon? - Devon...
Är ni redo? Jag kom hit tidigt.
Utrustningen är redan uppe.
Jag hjälper dig med den...
Tack, jag har egna.
Funkar taklamporna inte längre?
Jag föredrar bärbar ström.
Ledningarna påverkar EMF på alla möjliga sätt.
Så en ökning i det elektromagnetiska fältet tyder på närvaro av spöken?
Nästan.
Andar är en form an energi, så en kraftigt ökad EMF-
-kan indikera en närvaro.
Vi har bättre data som stöder vår teori.
Som att hålla en seans.
Kan de höga EMF-värdena möjligen-
- orsaka paranoia eller hallucinationer som får en att tro-
-att man ser spöken?
Somliga har påstått det, men...
Du får snart se att det vi gör inte handlar om hallucinationer.
- Var det där uppe man hittade dem? - Ja.
Så ni arbetade på en plats som användes av en seriemördare?
Vi trodde att han skulle fly undan snuten.
Så vi började arbeta här i huset.
Vi väntade oss inte att han skulle återvända.
Nu gör han det i alla fall inte.
Kan vi gå upp?
Det är dit vi ska, till vinden. Där är vårt basläger.
Så det är här vi ska söka efter spöken.
Med tanke på de höga energinivåerna ska vi nog kunna hitta nåt.
Bara ett av hans många rum.
Hallå, hur är det?
Hallå?
Jag tänkte på Martha och Gabby... där inne.
Jag vet...
Du kan väl stanna här ute lite?
Okej?
Vad är det?
- Vad är det? - Jag tyckte att jag kände nåt.
Man känner sorgen här. Kvarvarande minnen.
All mörk energi som omger platsen.
Det blir som fläckar på väggarna.
Kom. Vi går upp till vinden.
- Vad är det här? - Det är den vi arbetat med.
Jag designade den. Neal här byggde den.
Jessica programmerar den.
Maskinen ska fånga andar och göra ektoplasma av dem.
- Som Robert Bess maskin? - Det här är min design.
Kan jag spela in till min artikel och kan du förklara hur det funkar?
Eller allra minst vad mer som måste göras.
Grundtanken är att inneslutningskammaren analyserar andeaktivitet i området.
Spöken har individuell magnetisk laddning-
- alltså specifika elektromagnetiska laddningar.
Det är här det blir problematiskt. När spöket väl har fångats in-
- ska vår maskin omvandla elektromagnetisk energi till ektoplasma.
Ursäkta, kan du upprepa det sista där?
- Ni tänker skapa ektoplasma? - Det är vad vi försöker att göra.
Vi upptäckte att i teorin-
- har varje ektoplasma unika kvaliteter, som ett spök-dna.
Varje spöke är unikt på sitt sätt.
Maskinen bör kunna få fram allt vi behöver veta:
Var ektoplasman kom ifrån och vem den var i livet.
Ni tror att ni kan identifiera individer med ektoplasma?
Det är enda sättet att få reda på om det är Martha och Gabby!
Jag måste få klargjort att det är de!
Först då kan vi kalla vårt arbete här en framgång.
Så är det.
Då jobbar vi på, då.
Kom hit, Henry.
Hallå, vad gör du här uppe?
Kaffe?
Tack.
Jaha... vad gör du?
Ett bevarande medel.
- För? - Ektoplasma.
Den sönderfaller genast den utsätts för elementen.
Syre, luft-exakt vad vet jag inte.
Ska vi skapa ektoplasma-
- måste den bevaras så att vi kan köra våra tester.
Det är det enda sättet att identifiera ektoplasman-
-som Marthas och Gabbys.
Så du försöker föra in vetenskap i det paranormala?
Vetenskap är upptäckt av det okända.
Att man inte förstår nåt betyder inte att det är paranormalt. Bara oupptäckt.
Så nu behöver ni bara hitta spökena och fånga in dem?
Och eftersom ingen av oss är synsk skapade vi de här glasögonen-
- för att snappa upp närvaron av andeväsen.
Så du menar att jag kan se spöken med de här glasögonen?
Det skulle jag gärna prova.
Försiktigt.
Amy? Hur mår du?
Du skrek.
Ja, jag... Ingen fara.
- Du är fortfarande inte övertygad? - Jag säger inte att jag inte tror.
Men oftast finns det andra förklaringar.
Maskinen är klar nu. Kom.
Hörni-Amy kan ha hittat nåt på radarn.
- Vad såg du? - Det såg ut som skuggor som rörde sig.
Det kan ha varit ljus utifrån.
Ha ett öppet sinne. Konstant skepticism kan vara ohälsosamt.
Okej... tillbaka till maskinen. Var står vi med den?
Jag omkalibrerade den.
Förut saknade magneterna egna volttal, nu har tre egna motorer.
Då kan de arbeta självständigt.
Var magnet har en specifik polariserad bana-
- så att vi kan rikta in oss på EM-fälten och fånga andar.
Vad mäter du magnetisk laddning i?
Din skanner mäter väl andeenergi i volt?
- Ja, vi kör ju SI-systemet, så volt. - Samma här.
Fast här kör vi negativt för att skilja ut aktivitet.
Okej...
...är ni beredda?
Nu tar vi lite spöken. Testar våra modifikationer.
Vill du köra en omgång till?
- Jag ska försöka vara mer öppen. - Vi testar här uppe först.
Jag tror att jag har nåt. Här vid kartongen. Det ser ut som nån massa.
- Här? - Nej, vänstra hörnet.
- Jag känner nåt. - SI bara 115,2.
- Väldigt litet. Är det ett spöke? - Jag vet inte.
- Det ser ut som nåt slags droppe. - Värdena bekräftar paranormalitet.
Försök ändå.
- Sätter laddning till minus 115,2. - Redo.
Startar avkodaren.
Klara.
Jag har nåt.
Det är i maskinen.
Ektoplasma.
Ta en av oss, Henry, så tar vi en av er.
Öga för öga, tand för tand.
Lika för lika.
- Vi lyckades! - Lugn, vi får inte knäcka provröret.
Ektoplasma förstörs ju nästan genast vid kontakt med elementen.
Vi kan inte riskera att förlora minsta chans att identifiera spök-dna.
Vi måste göra rätt om vi ska ha nån chans att hitta Martha och Gabby.
Kan du validera ditt påstående att det där är ektoplasma?
- Jag jobbar på lite kod. - Det är i alla fall en början.
- Kör på, vi har inte mycket tid på oss. - Nej, vänta.
- Har ingen tänkt på riskerna?! - Vi samlar bara in data.
Precis-från en annan dimension!
- Präster har skyddande ritualer! - Vi har säkerhetslösningar vid drift.
Är du expert på ockult historia nu?
Jag ser inget mer som kan tänkas vara paranormalt. Vinden verkar tom.
Om era påståenden stämmer kanske vi borde gå ned och söka fler prover.
Kan vi med de nya modifikationerna bära med oss maskinen?
Glasögon och skanner är klara. Får vi loss avmagnetisatorn stannar resten här.
Jag behöver en motor och en generator, för den kan inte gå på batteri.
Det låg grejer utanför, de kanske går att använda?
Visst, jag går och kollar.
Ta med kedjor också. Jag vill stabilisera maskinen, den skakade förut.
Ska bli.
Jaha, analysen verkar funka.
Men jag ser inget språk i koden.
Det här är ju ditt spök-dna.
Hur kan ni läsa det där?
Det här var vad datorn läste av. Dekryptering är en annan femma.
Vi måste få fram vilka spöken vi fångar, de måste identifieras.
Då kan det vara Martha, Gabby, vem som helst.
- Kan det finnas ett mönster här? - Det gör det i allt.
Intressant. Jag undrar om...
- Vad hände? - Jag använde Maxwells ekvation.
"Maxwells ekvation"?
Maxwells ekvation är för klassisk elektromagnetism-
- vad Newtons lag om tyngdkraften är för klassisk mekanik.
- Binärt. - Ja.
Undrar om...
Vi kanske kan köra ut det i kassettspelarens högtalare?
- Kan du göra om koden till ljud? - Ljudvågor.
Men jag kan inte garantera några resultat.
Meddelanden från dödsriket.
Kan vi snappa upp information som bara den döda känner till-
- så är ju det vårt bevis. Då är budskapet sak samma.
- Vad håller Neal på med? - Han letar väl på.
Jag går och kollar.
Perfekt.
Neal! Har du hittat nåt?
Ja... en gammal motorsågsmotor.
Den ska nog kunna funka, bara kablaget är intakt. Då går vi tillbaka.
Vem pratar du med?
Jag trodde att det var Henry precis bredvid mig-
- men så vände jag mig om och såg upp, och där stod Henry.
Underligt.
Spöket gjorde inget? Sa inget?
Jag trodde att alla spöken var inomhus.
Spöken rör sig.
Vi måste röra på oss om spökena gör det.
Jag vill bli klar med modifieringarna.
Jag snyggar till koden.
Spöken kan hållas kvar med insegel.
För att vara spökjägare vet ni inte mycket om det ockulta.
Ockultism och paranormal vetenskap är inte samma sak.
Ni kanske skulle testa det här.
Clavicula Salomonis Regis.
- Vad är det här? - "Salomons mindre nyckel".
En 1600-talssamling böcker om andebesvärjande.
Med insegel kan vi hindra att spöken kommer in. Eller ut.
- Jag är vetenskapsman. - Och det går bra, eller?
Inseglen har funkat i århundraden, så använd dem.
De sabbar väl inte ditt experiment?
Okej... vad gör de här inseglen, då?
Ritas de i dörrar och fönster hindras spökena från att ge sig ut.
- Men vi behöver salt. - Då letar jag i köket.
Man kan ju ha tur.
Jag följer med! Jag kan hjälpa dig att rita dem. Jag kan göra nytta här.
Vi prövar. Ni andra får jobba på, vi kan inte tappa tempo.
Jag behöver hjälp att löda på högtalaren på avkodaren.
Javisst. Nu kör vi.
Allt är ruttet.
Tur att salt inte gör det.
- Vad är det? - Jag tyckte att jag kände av nåt.
Du är verkligen känslig för sånt här.
Jag gillar sånt här.
Men ärligt talat tror jag att ni är ute på ganska djupt vatten.
Henry... tror du att spökena vet vad vi gör här?
- De gillar det inte. - Du tänker för mycket.
Det är inte mycket. Räcker det?
Jo. Det räcket som insegel.
- Mitt är slut. - Snart mitt också.
Jag kollar efter mer i köket.
Henry!
Jag såg nåt!
- Det sa att vi måste ut! - Det är nåt här också.
Det ska inte vara så här, nåt är fel!
- Vad hände?! - Henry blöder!
En poltergeist! Vi angreps av nånting...
- Skaffa tyg, vi måste stoppa blödningen! - Är du okej, Devon?
- Kommer han att klara sig? - Jag har ont, men jag lever.
- Vad hände där nere? - De kom just när vi avslutade inseglen.
Jag har aldrig sett så våldsamma andar förr.
De vet vad ni försöker göra och de vill inte ha oss här.
Vi måste ut.
- Vi ska, gumman. Snart. - Nej, nej, vi måste stanna.
Vi måste fortsätta, vi måste stanna här, för om andarna blir fientliga-
-kan Gabby och Martha vara i fara.
- Hur går det med maskinen, Neal? - Den är färdig.
Jag avkodade ektoplasman- du måste höra. Vänta lite.
Jag avkodade ektoplasman, och hör på ljudvågorna.
- Oj... - Vad är det där?
En gång till.
Där!
Mellan det andra skriket och tredje gnyet. Det låter som...
Det låter som "Öga för öga".
Där har vi det.
Bevis på förekomst av spöken. En andevärld. De sänder budskap till oss.
Budskap i deras dna, inbäddat i tid.
Vad håller ni på med? Fattar ni inte att de inte vill ha oss här?!
Martha och Gabby. De är fortfarande kvar här nånstans.
- Hör du inte? - Han har rätt. Det är ett genombrott.
Släpp era genombrott! Henry blöder och ni snackar om era små experiment!
Våra experiment är inte små!
Jag vill inte att min frus och min dotters andar ska lida här inne!
- Vi gör det här för dem. - Jag drar.
- Devon... - Nej!
Jag orkar inte mer, ni är galna och jag vill inte vara med!
Ni håller på med saker ni tror att ni förstår.
Devon...
- Hon lugnar sig. - Nej, det gör hon inte.
Okej... kom igen, nu avslutar vi det här.
Devon...
- Kom hit, Devon. - Henry?
Är det du, Henry?
Ja, Devon. Det är jag, Henry.
Det är över nu. Vi ska åka hem.
Devon.
Vi behöver mer ektoplasma.
- Är det okej att jag följer med? - Du har lekt med glasögonen.
Du kan sköta dem, jag tar skannern och Neal tar avmagnetisatorn.
- Jag följer med. - Nej, det gör du inte.
- Din skador har knappt slutat blöda. - Ska jag bara sitta här?
Vi ska bara köra en testomgång, ta några prover till.
Men inte i Marthas rum, okej? Vänta på mig. Till dess är jag redo.
Lugn. Du behöver all din styrka sen.
- Är det här så smart? - Bara vi håller ihop.
- Kan spöken döda oss? - Det finns inga bevis för det.
Men i Henrys fall påverkade de ju föremål för att skada.
Var det där ett ja eller ett nej?
Tror ni att belysningen skulle störa skannern?
Nej, nya skannrar är mycket bättre på att filtrera bort.
Tusan, inget i det här huset är som det ska.
- Alla de brytarna till en lampa? - Verkar så.
Värdena gick i taket. Jag bör kunna skanna-står jag rätt?
Den stack nog in där.
Vakna, Henry. Det kommer nån.
- Martha... - Kom igen, upp!
Allt kommer att bli så bra...
Döda allihop!
Du är den första.
En i en lång rad.
Jag ser inget.
- Det är nåt där! - Vad är det?
Jag får in nåt...
Nästan klar... Laddning 667,84. 667,84!
Minus 667,84. Beredda?
Vad hände?
- Du är en religiös man. Minns du? - Snälla, gör det inte.
Ja. Abraham och hans son.
Det är här han offrar honom.
Snälla! Snälla, gör inte så här!
Föreställ dig...
...att det var så här hans son Isak kände det när Abraham prövades...
...av Gud Fader.
Känner du den?
Paniken?
Fruktan?
- Jag fick den. Jag fick den! - Härligt!
Jag måste ha tappat min kamera...
Provet klarar sig inte länge här, vi måste tillbaka.
Hej igen...
Har du lyckats reda ut nån mer hälsning?
Nej, bara de där ljuden.
Jo... vi fångade nåt.
- Var? - Ockulta rummet.
Ställ in allt, kom igen.
En fullständig manifestering.
Avkoda!
Spela upp.
Snälla! Snälla, gör inte så här!
Här har vi det.
Allt från skanning till avkodning av ektoplasmans DNA.
- Vi lyckades. - Vänta. Det är nån annan här.
Det finns en annan energi här. Jag kände den där nere innan vi gick in i rummet.
- Martha, Gabby? - Nej.
Det var samma känsla som i köket. Det är inte som spökena.
Ingen rädsla, ingen smärta.
Det är mörkare. Nästan demoniskt.
Lugn, de har större anledning att vara rädda för oss, okej?
Jag vet inte hur jag vet det. Jag bara... känner det.
Jo, men det är normalt att känna sig konstig. Att känna sig rädd.
Det är Night Stalkers ställe.
Jag har börjat se saker.
Ana saker jag aldrig förr känt.
Jag vill se hela processen igen med egna ögon.
Och sen hämtar vi Martha och Gabby.
- Är du redo för det? - Inga problem.
Armen känns bra. Kom igen, vi har inte all tid i världen.
Assistent Mack vid huset på Blackburn Lane, kom.
S och R Realty har begärt patrullering, vakter svarar inte.
Sök obehöriga och rapportera tillbaka.
Jag ser tre fordon, kör sökning på "TRR 544".
- "YDK 178" och "FDR 012". Återkommer. - Uppfattat.
- Gå inte in i huset, spärra av. - Uppfattat.
- Jag får bara låga värden. - Jag känner inte av nåt än.
- Det är nåt här. - Spik!
- Jag ser henne. - Får jag se?
Fjärde linsen, inställd på 32 grader.
- Det rör sig. - Frekvens?!
449,67! 449,67!
Okej-då kör vi!
Amyyy...
Tittut!
Kom och lek med mig...
Jag behöver mat...
Nej, nej, jag kan inte. Jag kan inte äta kött!
Nej, nej-nej!
Jag ska äta det! Jag äter vad som helst.
- Där satt den! - Amy!
Hallå?
Kom igen!
Hjälp mig, nån!
Hon blev katatonisk när magnetiseraren startade och svimmade när den var klar.
Hon har inte epilepsi.
- Ljuset kan ha utlöst ett första anfall. - Hallå, gumman!
Såja, såja! Du kom tillbaka, såja.
Du skrämde mig. Du måste till sjukhus.
Nej. Nej, nej, jag mår bra.
Nej, du behöver kollas, vi vet inte vad som hände.
Allvarligt. Jag mår bra.
Det här... ...det här är inte första gången.
Vad menar du?
Varje gång avmagnetisatorn slås på-
-råkar jag ut för nånting.
Jag... hamnar i nåt slags trans.
"Trans"? Som att du ser syner, menar du?
- Vad ser du? - Morden.
Det som hände i de här rummen.
Som om jag var med.
- Kan du styra det? - Jag vet inte vad det är som händer.
Du ska inte behöva se det igen. Vi ska inte utsätta dig för...
Jag såg en flicka. Hon tvingades att äta människokött.
Han tänder på offrens stress.
Driver dem så långt att de kan dö av stress.
- Som Martha. - Night Stalker.
Han använde monitorn där till att läsa av stressnivå innan han dödade dem.
Den där mörka, demoniska energin jag nämnde?
Jag vet vad den är nu.
Night Stalker. Jag kände samma sak i mina syner.
Menar du att Night Stalkers spöke är här?
Jag vet inte. Men den där fasan...
Jag kan inte skaka den av mig. Vad eller vem som än är här...
...så vill det inte ha oss här. Och det studerar oss.
Jag måste... jag måste ut i friska luften.
Vad tror du om det här?
Gabby?
Han smyger i era själar.
Martha?
Vem... Vad menar du?
Han är tillbaka. Somna inte.
Vem är tillbaka?
- Vad gör du här? - Henry!
Jag hörde ljud och kollade vad det var.,
Jag tror att de kom från gungstolen.
Allt okej med dig?
Skanna gungstolen.
- Henry! - Neal!
Jag får inte loss dem!
Henry!
- Han lever, men är illa skadad. - De verkar vara ute efter Henry eller...
Vad är det?
När jag var i rummet nyss sa Martha nåt till mig.
Hon har försökt varna mig, och mer än en gång.
- Varning för vadå? - Poltergeistattackerna. Hemsökelserna.
Jag tror att Night Stalker är tillbaka. Han vill avsluta här.
- Han vill döda oss för att vi kom hit. - Det är nog bara Henry han vill åt.
- Martha och Gabby, då? - Han dör om han stannar.
- Vi tar med oss Henry! - Han återvänder, med eller utan oss.
- Han bryr sig bara om Martha och Gabby. - Ska alla klara sig måste vi avsluta nu.
Vi hämtar dem.
- Amy... Amy. - Tyst...
Det var här Devon sa att hon såg Gabbys söke.
Jag känner henne.
Vad ser du?!
Hon är rakt bakom dig.
Hon var ju där!
Gabby?
Är du här, Gabby? Ge oss ett tecken.
Nånting.
Har du nåt att säga oss, så säg det nu.
Han kommer!
- Vad hände? Vad hände?! - Vad sa hon?
Hon sa "han kommer".
Night Stalker?
Då bör vi dra till Marthas och Gabbys rum.
Där inträffar de flesta fenomenen.
Okej, då går vi.
Varför är ljuset släckt?
- Känner du nåt? - Det är nåt här.
Det är Gabby. Hon vill att vi går in.
Vi hämtar dem snabbt och drar härifrån.
Var på alerten. Night Stalkers spöke kan vara var som helst.
Jag ska försöka.
- Vad är det här? - Han visste att vi var på väg.
Kolla där borta. Jag ska försöka se nåt.
- Jag får inga värden. - Jag ser inte Martha nånstans.
Inga värden.
- Vad är det? - Gabby! Hon är på mig!
- Ser du Martha? - Jag får in 147,98.
- Vi tar Gabby nu och söker Martha sen. - Då kör vi!
Känner du det? Hur nära du är?
Känn, så levande ditt hjärta är.
Har du undrat hur mycket ett människohjärta tål?
Vad försöker du säga mig?
Jag lyssnar.
Mamma!
- Nåt är fel, Neal! - Vadå?
- Vadå?! - Stäng av!
Det är nåt med Gabby!
Kom igen, kom tillbaka! Kom tillbaka!
Henry?
- Kom tillbaka, såja! - Det är Henry!
Det finns inget att vara rädd för. Du kommer att skapa historia.
En vetenskaplig evolution.
Ingen fara, du klarar dig!
- Du kom tillbaka! - Är hon kvar med dig?
- Va? - Gabby. Hon har länkat till dig.
Hon har försökt använda dig till att få upp oss hit.
Du var väl inte synsk innan du kom hit, va?
Gabby har nog ända sen köket försökt att berätta sanningen.
Sanningen. Jag såg alltihop.
Vi hörde det.
Neal... Neal!
Han gör väl ändå inte vad jag tror att han gör?!
Henry kan inte vara Night Stalker.
Jag såg alltihop. Jag såg honom döda Martha och Gabby.
De grep mördaren och du har känt av...
Energin jag känt är inget spöke. Det är Henry jag känt av hela tiden.
Varför skulle han döda Martha och Gabby? De är hans allt.
- Det vill nog deras andar också veta. - Jag fattar inte.
Man kan inte studera situationen ur bara en vinkel.
Henry... vad gör du här?
Jo... det verkar som om ni smög er undan mig.
Vad gör ni med den där?
Har du nånsin hört om enhet 731?
Jessica.
Neal.
Amy.
Fruktansvärda övergrepp mot krigsfångar begicks av japaner-
-under andra världskriget.
Visste ni att alla de japanska vetenskapsmännen-
-benådades av USA: s regering-
-i utbyte mot deras forskningsresultat.
De gjorde försök på människokroppen-
- för att se hur länge den kan utstå smärta innan den dör.
Men det kunde ju ursäktas.
För ni förstår...
...deras experiment utmynnade i framsteg...
...och stora steg framåt i kunskapen om människokroppen.
Andra världskriget tog slut för länge sen.
Vetenskapen förändras aldrig, Neal.
Bara erkänn det, Henry: du mördade dem.
Ni fattar inte poängen.
Hur kunde du? Din fru. Din dotter.
De dog inte fruktansvärt nog.
Vi kom ingenstans med våra experiment-
-eftersom andarnas energi var svag.
Och jag insåg... att jag måste höja insatsen.
- Helt otroligt! - Hur tror du att jag mår?
Jag måste offra min fru! Min dotter!
Fattar ni ens vad det gör med en?
Jag måste leva med deras blod på mina händer!
Men vår forskning... vi lyckades!
Så... de... dog inte förgäves.
Det är min enda tröst.
- Vad var det? - Inget.
Vad.
Var.
Det?!
Jag måste ha satt på den när jag kom in hit. Jag glömde att stänga av den.
Så ni ville avslöja mig, va? Ni ville få en bekännelse?!
Nej, det var en olycka!
Och jag som litade på er!
Neal!
Spring!
- Nej! - Kom!
Neal?!
Det är över.
Kom igen!
Där borta!
Å, min Gud!
Jag ska massakrera er båda två!
Förbanne er!
Kom igen, Amy!
Göm dig, Amy! Göm dig!
För många synder i hans händer. Blod... blodet är i maskinen.
Hans maskin...
- Där är du! - Nej! Skjut inte!
Henry!
- Snälla... - Släpp henne, annars krossar jag rören!
Är du beredd att riskera ditt liv för det här?
Kastar jag dem förlorar du allt du arbetat för.
Så det står mellan ditt liv och mitt arbete?
Du dödar mig ju ändå.
Sant...
Sant.
Men jag tänker se till att du får en utdragen död...
...innan jag blir klar med dig!
Henry...
Släng dem!
Jess...
Gud...
Översättning: Henrik Brandendorff www. ordiovision. com